Tidigare
- Vad har hänt? - En skyddsförtrollning.
- Kan du inte ta bort den? - Nån har tagit över den.
Vem är där inne?
Drottningen är kanske ond men jag är en ond häxa
och de vinner alltid.
Se på alla de här sakerna.
Onyx, svart pärla, diamant...
En familj kan leva på värdet av det här.
Och hon lämnade bara allt.
Vilka vackra saker, och de är bortkastade på henne.
Det här kan funka.
Det är så man får klänningen att se snygg ut.
Jag vet att jag är fin. Berätta för den onda drottningen att jag är här.
Och nej, du behöver inte vara varsam.
Det känns som gamla tider.
Men vi flyr inte från Regina, utan med henne.
- Hon har blivit bättre. - Hoppas det varar.
Hon ser sjuk ut. Om hon inte hade skadat oss hade jag varit orolig.
Jag ska prata med henne.
Är du redo för att slå läger, Regina?
- Du tänker väl på Henry? - Jag tänker jämt på Henry.
Men jag tänkte också på tunnlarna under slottet.
- De kan vara under formeln. - Då kan vi få in en armé.
- En armé skulle bli upptäckt. - Hur hjälper tunnlarna oss?
För att jag kan komma in.
Om jag kan komma in så kan jag sänka skölden.
Då kan ni skicka in armén.
Akta!
- Pappa! - Roland!
Inte så fort.
Titta, den är inte så läskig. Nu har du en ny leksak.
Tack.
ETT ÅR SENARE
Henry sover. Om han vaknar så är ni här och hjälper mig med fallet.
Vad hände? Förutom det uppenbara...
Vi såg er köra iväg. Regina skulle ta oss till Den förtrollade skogen.
Sen blev allt svart.
Sen vaknade vi i våra sängar som vilken morgon som helst.
Men det var det ju inte.
Nästan skördetid, men du minns inte sådden. Otur...
Ett år har gått. Jag var i New York.
Vi vet inte om vi lämnade Storybrooke.
Det gjorde ni. Jag var med er.
- I Förtrollade skogen? - Regina trollade dit oss.
Vi var hos prins Phillip och prinsessan Aurora.
Jag kände mig inte social, så jag stack.
Sist jag såg er var ni på väg till Reginas slott.
Och nu är ni förhäxade. Vilken överraskning.
Jag tror inte att Regina gjorde det här.
- Det är vad hon säger. - Om du lämnade Förtrollade skogen...
...hur hittade du Emma?
När jag seglade landade en fågel på mitt skepp.
Den bar på en lapp med instruktioner om att ta hit Emma.
Den hade en liten flaska minnesdryck med sig.
- Vem skickade den? - Jag antog att det var du.
En brevfågel, det låter som din stil.
- Vad är det? - En till är borta. Vi är fem.
Fyra. Blyger svarar inte.
- Vad är det som händer? - Tur att du är här.
Det är inte bara minnet som är borta. Folk har börjat försvinna.
Den som förhäxade oss tar ner oss en efter en.
- Vem är borta? - Förutom dvärgarna vet vi inte.
Läget är förvirrat. Det är svårt att hålla reda på alla.
Vänta. Är Neal här?
- Vi har inte hittat honom än. - Han kan ha tagits.
- Allt tyder på det. - Leroy!
Han dyker upp. Det gör han alltid.
Vissa har slagit läger i skogen. Neal kan vara där.
Eller så blev han inte förhäxad.
För att komma till botten med det måste ni få tillbaka minnet.
Hur ska vi göra det?
Genom att ta reda på vem som tog det.
Det var en gång...
- Vem var det? - Samma sorts monster som tidigare.
- Den såg ut som en apa. - Med vingar?
Det är precis vad den är.
- Du låter som om det är normalt. - Det är det.
Men inte här. Bara ett land har såna varelser. Jag har läst om det.
- Oz. - Oz? Är det ett verkligt ställe?
Bokmalen har rätt. Det är verkligt. Om vår apvän är något att gå efter-
- så tror jag att vi vet vem som bor på slottet. Den onda häxan.
- Från öst eller väst? - Spelar det nån roll?
En släpper man hus på. Den andra häller man vatten på.
Vad väntar oss förutom grön hud och en spetsig hatt?
- Vad har du gjort mot henne? - Jag har aldrig träffat henne.
Så det är inte personligt? Vilken chock.
Vi håller oss till planen. Vi beväpnar oss och angriper.
- Om du kan få ner skölden. - Oroa dig inte för mig.
- Jag följer med. - Det är ett jobb för en kvinna.
Mot den onda häxan? Hon har flygande apor, och vem vet vad mer?
Jag struntar i om slickepinne-gillet skyddar henne.
Jag kan sänka skölden på egen hand.
Då väntar vi på dig på andra sidan.
Varsågod, Henr... Unge man. Det är god choklad.
Med kanel. Hur visste du?
Jag gissade. Du har ett kanelansikte.
Henry, det här är David och Mary Margaret.
Hjälper ni mamma med fallet? - Eller rymde de trots borgen?
- Nej, de är bara gamla vänner. - Vänner? Varifrån?
- Här. - Phoenix.
Tja, Phoenix och sen här.
Jag trodde att du bara var i Phoenix för det där stället.
Precis, vi delade cell.
Verkligen? Vad satt du inne för?
Bandituppförande...
Folk begår misstag. Det viktiga är att hitta ett sätt att gå vidare.
Kände du pappa?
Ska vi beställa? Vi beställer.
Förlåt, det var inte meningen att skrämma dig.
Det är okej.
Regina. Regina, vi måste prata. Kom.
- Han såg rätt igenom mig. - Han minns dig inte.
Men det gör du. Varför är du här?
Storybrooke, ett saknat år. Vad tror du?
Hur visste du att du skulle komma tillbaka? Jag gav er ett nytt liv.
Krok hittade mig. Hans minnesdryck räckte bara för mig.
Så lägligt... Jag står inte bakom förbannelsen om du tror det.
- Tanken slog mig. - Varför skulle jag radera ett år?
Kanske det var ett dåligt år och du ville få tillbaka Henry.
När han inte minns mig? Tror du jag skulle plåga mig själv så?
Jag använder magi för att skada andra, inte mig.
Kanske, men jag måste kryssa av folk från listan.
Hur? Genom att använda din superkraft på alla?
Har du nån bättre idé?
- Jag har aldrig sett en sån båge. - Den träffar utan magi.
- Var fick du den? - Affären.
Och vad köpte du den med?
- Du stal den! - Ägaren såg rik ut. Vi är fattiga.
Vi måste ju äta.
På tal om mat så ser jag middagen.
Låt oss se hur snabba kalkoner är i det här landet.
Du missade bara lite. Det verkar som om pilbågen har förbättrat dig.
John, vart ska du?
John!
Det var här han blev tagen.
- Gå inte över gränsen. - Var det därför han blev tagen?
Det är logiskt. Dvärgarna kollade gränsen när de försvann.
- Vad var det som tog John? - Nåt med vingar.
- Som monstret i New York. - Monstret du skulle gifta dig med.
- Skulle du gifta dig? - Missade du att jag sa "monster"?
Vi måste hitta Lille John.
- David, ta honom och resten av... - Sherwoodgänget.
Försök hitta spår efter den saknade.
- Följer du inte med? - Nej, Regina hade rätt.
Jag får inte veta nåt om förbannelsen genom enskilda samtal.
Jag ska prata med alla.
Jag vet att ni är rädda och förvirrade, men ni måste lyssna.
Finns det ett monster som hindrar oss från att lämna staden?
Vi tror att folk förs bort vid stadsgränsen.
- Så vi är fångna igen. - Det är likadant som sist.
Sist förlorade vi minnet. Nu dras vi ut i skogen.
Vet du vem som står bakom förbannelsen?
Det är svårt att ta reda på när ingen minns något.
Vem? Är det inte uppenbart?
- Minns du nåt? - Vem läste förbannelsen sist?
Vem är den enda som har gjort något liknande förut?
Den onda drottningen!
För en gångs skull är jag lika ovetande som ni andra.
- Ska vi tro på det? - Det är sant.
- Förbannelsen är i din stil. - Och du tog våra minnen förut.
- Du har fortfarande ditt stora hus. - Tror ni att jag bryr mig om det?
- Säg sanningen. Vi förstår. - Tala för dig själv.
Jag talar sanning. Om jag hade gjort det här skulle jag ha min son!
Du kommer inte nära honom förrän jag vet vad som pågår här.
Så du tar mobbens parti?
Hade vi inte gått igenom det? Jag är oskyldig.
Du sa det, men jag vet inte om jag tror dig.
- Kom inte närmare. - Minns du vem du har att göra med?
Vill ni att jag ska vara den onda drottningen så är jag det.
- Jag visste att hon gjorde det. - Hon får inte komma undan.
Det ska hon inte.
Nej.
Vad menar du? Får jag inte följa med?
Jag tror att jag gör det. Jag kan vara till hjälp.
- Jag bad inte om hjälp. - Du kan behöva hjälp ändå.
Den flygande apan var inte ute efter min son, utan dig.
- Varför tror du det? - Jag vet hur jägare jagar.
Den var efter dig. Roland råkade bara vara i vägen.
- Vad menar du? - Det är andra gången du angreps.
- Den onda häxan vill döda dig. - Tror du att du kan hindra henne?
Kanske, kanske inte. Men jag måste försöka.
Trots att vi båda ogillar det så står jag i skuld till dig.
- Varför? - Monstret kunde ha skadat min son.
Du räddade honom.
En tjuv med heder?
Och är du en ond drottning med en svaghet för barn?
- Var inte i vägen. - Det skulle inte falla mig in.
En jordbävning?
Jag var tvungen att få fram min poäng. Och du mår bra.
- Köpte de det? - Jag tror det.
- Bra. - Fint. Nu tar vi reda på vem det var.
- Hur lång tid har vi? - Tills de vet att du inte flyr.
Ingen misstänker att vi samarbetar.
Räcker det?
För att använda? Nej. Men vi kan nog återskapa det.
Då kan vi väcka folk och se vem som är skyldig.
Och jag kan få Henry att minnas mig.
- Tack. - Varför? Vi har inte gjort nåt än.
Du såg hur fort staden skyllde på mig.
Men du tror inte att jag ligger bakom förbannelsen.
- Det var inte lätt. - Jo, jag visste att du sa sanningen.
Trots att allt har fått mig att vara nära Henry?
Kanske det var en genialisk plan?
Nej, min superkraft är inte perfekt, men jag vet alltid när du ljuger.
Den här gången gör du inte det. Du gjorde det inte.
Fast jag inte kan leva utan honom.
Nu talar du sanning igen.
Vart är vi på väg?
En eld på borggården ger kraft åt förbannelsen.
- Brinner den så står skölden kvar. - Vi måste bara släcka den.
Jag måste helt enkelt släcka den.
Och du måste hålla dig ur vägen.
Trampa mellan dem.
Vilken trevlig överraskning.
- För att hålla såna som dig ute. - Som mig?
- Tjuvar. - Ja, det är sant.
Men vi är inte så hemska.
Du påstår att du stjäl från de rika och ger till de fattiga.
Jag har gjort hemska saker, men jag står för det.
Jag står också för mina misstag.
Jag hoppas att du inte lurar in mig i en fälla.
Roland har förlorat sin mor. Det vore synd att förlora mig med.
Då borde du ha stannat med de andra.
Så, Rolands mor... Vad hände med henne?
När vår son hade fötts satte jag henne oavsiktligt i fara på jobbet.
Det är mitt fel. Som sagt så står jag för mina misstag.
- Det är omöjligt. - Vadå?
- Dörren är öppen. - Kanske du lät den stå olåst.
Jag förseglade den med magi. Bara jag kan öppna den.
Uppenbarligen inte. Den onda häxan är visst en formidabel fiende.
Vad var det här? Det måste ha varit viktigt. Du förseglade det med blod.
Det är en krypta. Är det inte uppenbart?
Jag menade, vem var den byggd för?
Min mor.
Jag har också förlorat folk jag bryr mig om. Fler än jag vill erkänna.
Däribland ett barn?
- Vad vet du om det? - Jag såg dig med Roland.
Du har en mors hand.
Det har jag.
Han är inte med oss. Vad hände?
Han är inte död, om det är vad du tror.
Jag har bara förlorat honom för alltid.
Om häxan är stark nog att bryta ner blodmagi borde vi kanske tänka om.
Jag struntar i hur mäktig häxan är.
Jag måste genomföra den här planen.
Herregud!
Visste du att det finns nåt som heter mjölkskorv?
Bebisar får det på huvudet. Det är ett gult fjällande utslag.
Seriöst, alla de orden står i boken.
Äckligt! Ja! Jag tog honom.
Det finns ett bibliotek längre ner på gatan. Vill du gå dit och hämta nåt?
Jag vet att du älskar att läsa.
- Hur vet du det? - Din mamma sa det.
Häftigt. Jag ska bara hämta min jacka. Strax tillbaka.
Mjölkskorv.
Det försvinner. Och det skadar inte barnet.
- Gör det inte det? - Bebisar är starkare än man tror.
Du är Snövit, eller hur?
Jag är Mary Margaret här. Är du här för första gången?
Jag missade den förra förbannelsen.
Allt i den här världen är fortfarande lite nytt.
Oroa dig inte. Du vänjer dig.
- Vem var du hemma? - Ingen du skulle minnas.
- Alla är inte berömda som du. - Inte direkt berömd...
Du var en prinsessa. Vissa av oss andra spelade biroller.
Det är okej. Jag älskade den jag var och det jag gjorde.
Jag var barnmorska.
- Är det sant? - Ja. Jag heter Zelena.
Jag har sett många nya mammor. Oroa dig inte, du lär dig fort.
Kanske du kan ge mig råd. Jag har vikt sidorna jag funderar över.
De är så många att jag inte kan stänga boken.
- Det vore en ära. - Akta.
När jag har fött barnet kanske jag inte låter dig gå.
Får jag?
Oj... Att hjälpa Snövit med hennes barn...
Jag kommer inte på något som skulle göra mig gladare.
Killar!
Han blev släpad.
Han är där.
- Lever han? - Knappt. - John, jag är här.
Jag har aldrig sett ett sånt bett förut.
Hjälp mig att få upp honom. Han måste få hjälp.
Gör nytta. Håll vakt.
- Vad är det? - Inget som angår dig.
Jag frågar inte igen. Vad är det?
Hur vågar du hota mig i mitt eget slott?
Även om du kväver mig-
- så skjuts pilen iväg, och jag missar aldrig.
Vad är det för mörk brygd du gör?
En sömnförbannelse.
- Samma som du använde på Snövit? - Den kom från Malefika.
Jag har lärt mig att göra min egen.
Förbannelsen... Var det därför du ville till slottet?
Det är svårt att få tag i ingredienserna.
Speciellt när Snövit följer efter mig hela dagen.
Var det din plan att använda den på häxan?
Henne bryr jag mig inte om.
- Vem ska du använda den på? - Oroa dig inte.
Ingen som du kommer att sakna.
Ingen som någon kommer att sakna.
Det här handlar väl om din son?
- Jag kan inte låta dig göra det. - Vad bra att du inte bestämmer.
- Jag vet hur det känns. - Det tvivlar jag på.
När jag förlorade min fru kände jag att jag inte hade skäl att leva.
Men sen hittade jag ett. Min son.
Det är där vi är olika.
Jag har förlorat Henry, det enda jag bryr mig om.
Du kan hitta andra skäl. Alla får två chanser, du måste bara öppna ögonen.
Vad synd att mina kommer att vara stängda.
- Var det allt? Ger du bara upp? - Det här är inte ett slut.
Det är den eviga mitten.
Förbannelsen kan brytas av den enda sanna kärleken i mitt liv.
Och den enda anledningen till att jag skulle vilja vakna.
- Min son. - Regina, lyssna.
- Det här är ett misstag. - Lugn, jag håller mitt löfte.
Jag sänker skyddsförbannelsen så att Snö och Drömprinsen kan segra.
Men sen...
Sen ska jag sova.
- Funkade det? - Vi får se.
Minns du?
Väggen gjorde nåt mot dig, eller så funkade det inte.
Det måste fattas en ingrediens.
Jag har använt resterna av det Krok gav dig.
Jag har inget att kopiera.
Jag kan inte bo här om Henry inte kommer ihåg mig.
Det är värre än förbannelser jag kunde ha läst.
Tänk om vi kan hitta den som förbannade staden.
- Jag kan inte göra mer brygd. - Vi kan ändå fånga personen.
Tänk om vi sysslar med fel bedrägeri.
Bedrägeri är inte min styrka. Jag har aldrig varit i fängelse.
Vi kan få den skyldige att avslöja sig om han tror att vi knappar in.
Om den som läste förbannelsen tror att vi göra minnesdryck...
- Då vill de stoppa oss. - Vi gillrar en fälla för personen.
Vi måste bara få ut ryktet att du är nära att göra allt det här.
Jag vet vem jag ska säga det till.
Goda nyheter, allihopa. Emma hittade Regina.
- Hon jobbade med en brygd. - Vilken sort?
- Vill hon skada oss? - En minnesbrygd...
...som ska bevisa att förbannelsen inte är Reginas.
- Jag dricker inget hon ger mig. - Nån kommer att göra det.
Om den personen minns får vi veta vem som gjorde det här mot oss.
- Jag vill veta. - Det är viktig information.
Blodtrycket sjunker fort.
- Vad gjorde det mot honom? - Vi vet inte.
- Han går in i chock. - 15 mg lugnande medel.
John!
Fy fasen!
John!
Det väntade jag mig inte.
- Vad fasen var det? - Titta inte på mig.
Jag är läkare, inte veterinär.
Ska vi bara sitta här och vänta?
Tills den som läste förbannelsen går till ditt kontor.
- Är det här verkligen ditt jobb? - Ja, det kallas spaning.
Blir du inte uttråkad?
Jag får tiden att gå genom att äta, prata-
-och hålla utkik, som vi borde göra.
- Har han vänner? - Vem?
Henry.
- Har han vänner i New York? - Ja, massor.
Ingen flickvän som jag vet om.
Så han är lycklig och hans liv är bra där?
Ja. Jag kom nästan inte tillbaka på grund av det.
Varför kom du tillbaka?
Han kanske inte minns det här, men det gör jag.
Jag vet vad han skulle säga: "En hjälte skulle komma tillbaka."
- Det skulle han säga. - Vill du inte träffa honom?
Vi kan säga att du är en gammal vän.
- Det skulle vara för jobbigt. - Jag kan inte tänka mig...
Vi har honom.
Kan den där inne inte rymma?
Jag förseglade rummet med blodlås. Det håller dig ute eller inne.
Jag vet vad jag gör.
- Där. Stå stilla. - Du har ingen flyktväg.
Du sa ju att det var omöjligt.
Ingen kan bryta blodmagin. Oavsett hur mäktiga de är.
Vem har vi att göra med då?
Den är nere!
Vi tar slottet. Nu.
Jag är ledsen, Henry.
Kanske du hittar mig och väcker mig en dag.
Men till dess...
Tänkte du inte ens hälsa? Det var inte välkomnandet jag väntade mig.
Vad måste en häxa göra för att få din uppmärksamhet?
Vad är fel? Har livet gjort dig deppig?
Det angår dig inte.
- Du vet verkligen inte vem jag är. - Jag vet precis vem du är.
Den onda häxan.
- Är det allt? - Jag är inte så intresserad.
Låt mig presentera mig själv. Du kan kalla mig Zelena.
Det är min klänning.
Jag var tvungen att ta in den över höfterna.
- Men den är snyggare på mig. - Du borde inte ha lämnat Oz.
Du kan få tillbaka ditt slott. Jag kollade bara storleken.
Jag har redan sett allt som är värt att se.
Din garderob, din trädgård, din krypta.
- Ja, hur bröt du blodlåset? - Det gjorde jag inte.
Dörren var öppen. Ingen är så mäktig.
- Sa Cora aldrig det till dig? - Vadå?
- Sanningen om oss, Regina. - Vad pratar du om?
Och hur känner du min mor?
På samma sätt som du.
Jag är din syster.
Halvsyster faktiskt, men det är en liten detalj.
Det är inte möjligt. Du är... grön.
Du är oförskämd. Cora fick mig först.
Sen ålade hon sig in bland kungahusets avskum.
Jag talar sanning. Hur skulle jag annars kunna öppna kryptan?
Vår mor skickade iväg mig, men du... Hon behöll dig.
- Hon gav dig allt. - Allt hon ville.
Om det du säger är sant, hade du tur som kom undan.
Sluta spela martyr, Regina.
Försök växa upp utan en mor. Försök bo i Oz.
Ingen tyckte du dög. Inte din mor, och inte den enda mannen-
-som vi båda har stött på.
Rumpelstiltskin.
Kände du honom?
- Trodde du att du var hans enda elev? - Låt mig gissa...
Är du arg för att han valde mig för att läsa hans förbannelse?
Kom över det. Det var inte så bra som det lät.
Allt hade varit bättre än mitt liv.
Men trots mina brister har jag blivit något, vännen.
Jag behövde inte Cora eller Rumpelstiltskin.
Synd att de inte kan se hur bra du blev.
De är döda, båda två.
Det är okej. Det är bara du som behövs vid liv.
- Jaså? Varför det? - För jag ska ta allt ifrån dig.
För sent. Jag har förlorat allt som betyder något.
Nej, du har inte förlorat något än.
- Så du tänker döda mig? - Det är för lätt.
För att jag ska få det jag vill ha måste du lida.
Det som väntar mig är att mina drömmar uppfylls. Men för dig...
Du får ett öde som är värre än döden.
Bara gör det.
Kör på, min gröna.
Det ska jag, minsann.
Vi ses snart, syrran.
Gjorde du det inte?
Du hade rätt. Sömnförbannelsen var inte lösningen.
Som du sa, så behövde jag bara något att leva för.
Hittade du det? Vad?
Det enda jag inte har haft på mycket länge.
Någon som jag kan förinta.
- Det kanske inte är en bra idé. - Det går bra. Lita på mig.
- Hej. Hur har du din dag varit? - Bra.
Storybrooke är konstigt men coolt.
- Det är ett bibliotek i klocktornet. - Jag har varit där.
Kom och hälsa på någon.
Det här är Regina Mills.
Hon är stadens borgmästare och hon ville träffa dig.
- Är något fel? - Nej då, inte alls.
Din mor har bara berättat mycket om dig.
Jag hörde att du gillar skolan och är duktig på engelska.
Ja. Varför berättade hon allt det?
För att hon är så stolt över dig.
Medan du är i stan kanske jag kan ge dig en guidad tur.
- Vi kan till och med köpa glass. - Ja, det skulle vara trevligt.
Det var trevligt att träffa dig.
Hur kändes det? Går det bra?
Det var en början.
Vi måste prata.
Utanför.
- Blir de flygande apor? - Ja, som apor med vingar.
- Hände det med dvärgarna? - Tja, vi har ju inga spår.
- Och Neal? - Inga spår av honom heller.
- Det är möjligt. - Jag har träffat flygande apor.
Personen som undkom vår fälla försvann i grön rök.
Och vi har flygande apor här. Vi vet vem som har förhäxat oss.
Den onda häxan från väst? Seriöst? Finns hon också?
Säger dottern till Snövit och Drömprinsen...
Vi är ju inte i Kansas. Varför skulle den onda häxan vara i Storybrooke?
Hungrig?
Du skulle inte ha tagit med mig tillbaka.
Ät upp. Vi har mycket att göra.
När galenskapen, så när den sig på dig.